АРХІТЕКТУРНЕ СЕРЕДОВИЩЕ ЯК ДЖЕРЕЛО І ЗАСІБ ЗАХИСТУ ВІД СОЦІАЛЬНИХ СТРАХІВ І ТРИВОГ - Зінченко, Антон Костянтинович (Теорія та практика дизайну, 2025)
Сучасне міське середовище має значний вплив на психоемоційний стан людини. Архітектура не лише виконує утилітарні функції, а й формує відчуття захищеності, комфорту або, навпаки, тривоги та відчуження. Візуальне сприйняття простору здатне активізувати соціальні страхи – стійкі негативні емоції, пов’язані з негативним впливом архітектурного середовища на людину. У статті розглядається, як елементи архітектурного середовища можуть провокувати або посилювати такі страхи, а також можливі способи їх мінімізації. Мета. Аналіз та систематизація візуальних ознак небезпеки архітектурного середовища, що провокують соціальні страхі. Методологія. Одним із найважливіших інструментів вивчення архітектурної форми, інформативні якості якої виявляються тільки в процесі сприйняття, є експериментальна психологія. Між нею та архітектурною композицією існує тісний зв’язок і кореляція. Методи, що використовуються у дослідженні, присвячено так званому «операторному» рівню зорового сприйняття, у якому працюють елементи, смислові та логічні одиниці, які можуть мати символічне вираження. Результати. Соціальні страхи, що провокує архітектурне середовище, – це форма тривог, пов’язана з перебуванням у громадських місцях, взаємодією з іншими людьми або відчуттям уразливості в міському середовищі. Вони можуть проявлятися у такому вигляді: страх натовпу (демофобія), страх відкритих (агорафобія) або закритих (клаустрофобія) просторів, занепокоєння через відсутність соціальної безпеки (вандалізм, ознаки криміногенності), дискомфорт від потенційної агресії оточення. Наукова новизна. Полягає у розкритті ролі візуальних властивостей архітектури як провокатора соціальних страхів та тривожних станів, а також як потенційних можливостей архітектурної композиції як захисника від них. Практична значущість. Архітектурне середовище здатне як посилити, так і пом’якшити соціальні страхи. Отримані дані поширюють уявлення про візуальні властивості архітектурного середовища і можуть використовуватися як у практиках дизайну архітектурного середовища, так і в педагогіці.