СТАЛЕ ВІДНОВЛЕННЯ ІНФРАСТРУКТУРИ АВІАЦІЙНОГО ТРАНСПОРТУ: ПЕРСПЕКТИВИ ПОВОЄННОГО ЧАСУ - Агєєва, Галина Миколаївна (Теорія та практика дизайну, 2025)
Повоєнне відновлення інфраструктури авіаційного транспорту України повинно базуватися на реалізації пріоритетних стратегій, ефективність яких залежіть, зокрема, від результатів ретроспективного аналізу та систематизації позитивного світового досвіду та його імплементації з урахуванням національних особливостей. Важливими складниками відновлення та впровадження наявного досвіду в Україні є міжнародна допомога: залучення іноземного фінансування у різних форматах, інформаційна підтримка, співпраця у сферах науки, техніки, виробництва тощо. Усе це має відношення й до відновлення об’єктів обслуговування повітряного руху, зокрема аеродромно-диспетчерських веж (далі – АДВ). Мета – простежити сучасні тенденції проєктування та будівництва будівель АДВ для виявлення потенційних напрямів сталого відновлення системи обслуговування повітряного руху. Методологія. Джерельну базу дослідження становлять: − законодавчі та нормативно-правові акти у сфері авіаційного транспорту, будівництва, охорони навколишнього середовища тощо; − проєктні рішення та фор-пропозиції будівництва об’єктів обслуговування повітряного руху; − матеріали міжнародних та регіональних конкурсів із проєктування об’єктів дослідження; − наявні аналітичні, графічні та фотографічні матеріали; − наукова література. Застосовані такі методи: джерелознавчий; порівняльного та критичного аналізу; системний підхід до вивчення об’єкта як складника комплексів з обслуговування повітряного руху, просторової організації аеропортів та зон їхнього впливу. Результати. Узагальнено багаторічний досвід проєктування і будівництва будівель контрольно-диспетчерських пунктів (далі – КДП) та АДВ упродовж другої половини ХХ ст. Висвітлено особливості окремих етапів 100-річної історії експлуатації будівель КДП, питання становлення та розвитку їх типології. Прослідковується вплив розвитку аеропортів та зон їхнього впливу на появу нового типу будівель обслуговування повітряного руху – АДВ. Вивчено та узагальнено сучасні тенденції будівництва АДВ, які у системі просторової організації аеропортів та приаеродромних територій виконують функції висотних домінант забудови. Особливу увагу приділено будівлям АДВ (3), побудованим або запланованим до будівництва на замовлення Державного підприємства «Украерорух» на території аеропортів України в першій чверті ХХІ ст. Подано матеріали стосовно наповнення та актуалізації відповідних складників освітньо-професійних програм підготовки спеціалістів із будівництва та експлуатації об’єктів інфраструктури авіаційного транспорту. Наукова новизна. Проаналізовано причини уніфікації об’ємно-планувальних, конструктивних та інженерних складників проєктних рішень. Простежено динаміку змін типології об’єктів обслуговування повітряного руху, підвищення їх містобудівної та композиційної значущості у процесі розвитку аеропортів. Для виявлення потенційних напрямів сталого відновлення системи обслуговування повітряного руху країни: − досліджено вітчизняну практику будівництва АДВ у складі комплексів будівель та споруд, зокрема особливості їх об’ємно-просторових композицій; − виконано ретроспективний аналіз світового досвіду залучення провідних інфраструктурних консалтингових компаній, архітектурних бюро та будівельних корпорацій для будівництва АДВ за індивідуальними проєктами (3) і використання уніфікованих рішень (1). Практична значущість. Отримані результати: − акумулюють теоретичний і практичний досвід урахування особливостей історичних умов розвитку інфраструктури авіаційного транспорту, зокрема у часи повоєнної відбудови країн світу; − упроваджено в навчальний процес підготовки фахівців за спеціальностями G17 «Архітектура та містобудування», G18 «Геодезія та землеустрій», G19 «Будівництво та цивільна інженерія» (перший та другий освітньо-кваліфікаційні рівні) у Державному університеті «Київський авіаційний інститут»; − свідчать про дієвість перших кроків наповнення та актуалізації відповідних освітньо-професійних програм з урахуванням викликів воєнного часу та перспектив повоєнної відбудови.