ЕВОЛЮЦІЯ АРХІТЕКТУРНОГО ФОРМУВАННЯ ЦЕНТРІВ НАУКОВО-ТЕХНІЧНОЇ ТВОРЧОСТІ - Ізірінський, Олександр Русланович (Теорія та практика дизайну, 2025)
Анотація. Центр науково-технічної творчості розглядається як будівля або комплекс будівель, у якому відбувається розвиток і передача знань у сфері науки, техніки та інженерної думки. Такі центри об’єднують навчальну, дослідницьку та практичну діяльність, спрямовану на пошук інноваційних рішень, створення нових технологій або вдосконалення вже існуючих. Незалежно від епохи та формального визначення подібні функції виконувалися різними історичними структурами – від Александрійської бібліотеки та Академії Платона до сучасних інноваційних хабів та технопарків. Мета: визначення основних етапів формування центрів науково-технічної творчості, аналіз закономірностей та характерних рис їх архітектурно-планувальної організації. Методологія. Під час дослідження архітектурно-планувальної організації центрів науково-технічної творчості різних історичних періодів було застосовано метод системного аналізу, синтезу та узагальнення наявних бібліографічних джерел. Результатом дослідження є визначення основних етапів формування центрів науково-технічної творчості, характерних рис їх архітектурно-планувальної організації. Наукова новизна полягає у системному аналізі етапів еволюції центрів науково-технічної творчості крізь призму архітектурно-планувальної трансформації. Уперше узагальнено характерні риси центрів кожного історичного періоду та виявлено ключові особливості, що зумовлювали зміни в їх просторовій організації. Дослідження дає змогу виявити закономірності розвитку архітектурних рішень у контексті соціальних, технологічних та культурних зрушень. Практична значущість. Практична значимість дослідження полягає у тому, що центри науково-технічної творчості відіграють важливу роль у культурній, освітній та науковій сферах суспільства. Завдяки цій роботі можна простежити зміни в архітектурно-планувальній організації центрів науки протягом різних історичних періодів і зрозуміти причини формування певних просторових рішень або домінування окремих елементів. Це дає змогу не лише проаналізувати історичний розвиток центрів науково-технічної творчості, а й урахувати принципи їх архітектурно-планувальної організації у сучасному проєктуванні центрів, бути основою для практичних рішень сьогодення.